DEN HÄR HISTORIEN ÄR BASERAD PÅ HÄNDELSER SOM INTRÄFFADE I POINT PLEASANT, WEST VIRGINA.
THE MOTHMAN PROPHECIES
Herregud!
Är du fortfarande där?
Nej, jag är tillbaka.
Jag är inte säker på att det är rättstavat.
Det är ett "Y" Okej, fint. Ja, tack. Hej då.
Älskling,är du där? lyft luren, lyft luren.
Du är inte där. Okej. Den är lite över sex.
Jag ordnar skjuts så ses vi där. Hej då.
- John. - Ja?
Balkans fredsråd "omfattas" eller "består" av tio medlemmar?
Tolv medlemmar.
Åh, okej. Tack.
Består.
Va?
Tre kvarter är evakuerat.
Ni kanske vill undvika den vägen när ni åker hem.
- Vad tror du, Cy? - Det här gör dom svettiga. Det är bra.
- Jag gör den till ledare. - Fint. Vi ses på måndag.
Va?
- Jag måste gå. - Kom, John.
Det ser dåligt ut, min stjärnreporter dyker inte upp på julfesten.
Jag kan inte.
Mary väntar på mig.
Det är ett stort hus, eller hur? Priset är rena rånet.
Om ni vill ha det.
Men vi måste lämna ett bud idag.
Ägaren är bestämd på den punkten.
Tänk över det. Jag ska ringa några samtal.
Se er omkring.
Okej. Tack, Brian.
Tack så mycket.
Det är ok. Vi ska bara titta.
Herregud.
Här är ni.
Vi bara försäkrade oss om det fanns tillräckligt med garderobsutrymme.
Bra. Bra.
Huset är ert om ni vill ha det...
men ni måste bestämma er nu.
Vi tar det.
Verkligen? Åh, herregud!
Vet du vad jag tänkte när vi tittade på huset?
Att vi skulle skaffa en madrass till den där garderoben.
No
Jag tänkte hela tiden att det kändes som en dröm gått i uppfyllelse.
Kom hit.
- Hur fort kan du köra den här saken? - Väldigt, väldigt, väldigt fort.
Få se.
Okej.
- Vi köpte ett verkligen, verkligen... - Förlåt mig. Vi köpte ett hus.
Vi köpte ett stort hus.
Mary.
Mary, är du okej? Mary, svara.
Är du oskadd?
Kan du höra mig? Gud!
Håll ut, älskling.
911, det har hänt en olycka.
Ja.
Inget.
Är du ok?
Hmm hm, Yeah.
Det är ok. Det är ok.
Det är bara jag.
Du såg det väl inte, gjorde du?
Såg vad?
Vad såg du?
Jag såg ingenting.
Det är något fel på mig.
Det kallas glioblastoma.
Det är en temporal örontumör.
Enligt doktorn, är det extremt sällsynt.
En på...
600,000 får det här.
Sa dom om det blev av olyckan?
Nej, det har visat sig...
att den har vart där ett tag.
Är det inget annat de kan göra?
Dom opererade, de fick inte bort allt, så...
de håller henne under kemoterapi...
så länge hon orkar.
Det fungerar. Jag tycker hon ser bättre ut nu.
Bra.
Det är bra.
För två veckors sen...
var vi på jakt efter hus.
Ena dagen kör man omkring med bilen...
och hela universum...
pekar på er och säger...
"Åh, där är ni, ett lycklig par.
Jag har letat efter er.
Jag har letat efter er".
Jag är ledsen.
För vad?
För allt det här.
Det känns som om jag förstört allt.
Du har inte förstört något.
Inte en enda sak.
Jag vill att du ska vara lycklig.
Du såg det inte, gjorde du?
Hallå
Ja.
Ja ?
Hon visste.
Vad?
Hon ritade änglar.
TVÅ ÅR SENARE
Det var meningslöst med kampanjerna...
Det var den nästan fullständiga bristen på uppriktighet och ärlighet...
som körde bort väljarna...
Jag tycker partierna förtalar varandra.
De projekterar våra egna personliga rädslor och bekymmmer...
på den natoniella scenen.
Folk gillar det inte. Folk är mycket, mycket missnöjda just nu.
Det gör dom självbelåtna för de ser inga möjligheter till förändring.
2004...Finns det en mörk kandidat där ute för Demokraterna?
Tja, Jag hör talas mycket om Russ McCallum.
- Virginias guvernör. - Ja, han kanske gör som Carter...
Hey, Jag sa åt henne att titta.
Vem?
Peters vän Gwen.
Hon är där ikväll.
Åh, Gud. Hör på, Jag tror inte att jag kommer att kunna komma ikväll.
Kom igen, du kan inte fortsätta strunta i det här.
Det gör jag inte. jag har en intervju med guvernören.
Jag måste vara i Richmond kl 8 imorgon.
Jag glömde nästan. De ringde från McCallums kontor.
De sköt upp mötet tills imorgon kväll.
Eddie, lyssna, jag...
Lyssna...
Hon är inte Mary.
Inte i närheten.
Men vet du vad?
Ingen kommer nånsin bli det.
Hej, Ed. Jag är ledsen för idag.
Jag är säker på att Gwen är väldigt trevlig.
Kanske en annan gång.
Klockan är omkring ett på natten.
Jag kör ner till Richmond inatt.
Jag pratar med dig imorgon. Hej då.
okej, kom igen.
Hej. Jag är ledsen. Jag vet det är sent, men min bil gick sönder längst vägen.
Jag undrar om jag kan låna telefonen.
Hallå.
Det är han.
Jag har väntat på dig.
Din jävel. Vad gör du?
Stäng dörren! Stäng dörren!
Stanna där du är.
Mr, jag vet inte vem du...
Håll käften!
Håll käften.
Raring, Connie är här.
Hejsan, Gordon. Hur är det?
Okej, varför tar du inte och...
lägger ner pistolen och talar om för mig vad det är som händer här.
Ja.
Han har kommit hit tre nätter i rad. Den här jäveln smyger på oss.
- Jag är John Klein. Min bil gick sönder... - Låt Gordon få berätta klart, Mr. Klein.
För två nätter sen...
kl halv tre på natten hörs en knackning på dörren.
Jag öppnade, och det är en kille.
Han säger att han vill låna telefonen.
Men det är något läskigt över honom...
så jag sa åt honom att dra åt helvetet.
I går natt vid prick halv tre, gissa vem som kom.
Är du säker på att det var Mr. Klein.
Jag är helt säker det är Mr. Klein.
- Tokig. Det här är... - Jag är inte tokig.
- Jag sa inte att du var... - Vad hände sen?
Jag sa åt honom att lämna min egendom.
Jag använde ordet "inkräkta", Han kom ändå tillbaka.
Det är tur för dig att jag är kristen, för jag hade rätt att skjuta dig på min egen veranda.
Han måste vara inne i huset, Gordon.
Va?
Ok.
Så i natt tänkte jag att den dumma fan skulle komma igen, och helt riktigt, där är han.
Det var inte jag.
Jag vet inte vad som har hänt här.
Något...något är väldigt fel här.
Jag känner inte de här människorna. Jag har aldrig varit här förut.
Jag är från DC. Se här.
Det är en plånbok, okej? Plånbok?
Jag är från DC.
Mitt namn är John Klein.
Washington Post?
Ja.
Kan jag kliva ur duschen nu?
Du kan vänta på mig utanför, Mr. Klein.
Vi kollar upp honom. Kommer någon annan, glöm pistolen.
Ring mig bara.
Ta bara reda på vad han vill.
Så, du har egentligen inte sett killen innan inatt?
Nej.
Men jag hörde knackningarna.
Tre nätter i rad.
Jag får prata med dig imorgon.
Jag ger dig skjuts in till stan, om du inte vill sova i bilen.
Jag kan ringa bärgningen i morgon.
Du är långt ifrån DC.
Vad gör du här?
Kör igenom.
Vi är inte på väg någonstans, Mr. Klein.
Jag känner igen dig.
DC Review.
- Ser du på det? - Vi är inte alla bondlurkar.
Så jag är inte arresterad?
Du har inte tagit nånting. Du har inte skadat någon.
Inget inbrott eller intrång.
Har du haft problem med honom förut?
Gordy och Denise? Nej.
De är bra människor.
Saker och ting har bara varit lite underliga omkring här på senaste tiden.
Du har fortfarande inte talat om vad du gör här mitt i natten.
Jag vet inte.
Var är jag?
Tror du att du kan visa mig var vi är på kartan här?
Vi är precis vid statsgränsen.
Vid Ohio.
- Vilken tid lämnade du DC? - Ett på morgonen.
Om jag körde 80 hela vägen, skulle det ha tagit mig sex timmar hit.
- Det måste finnas en logisk förklaring. - Jag vet inte.
Förresten, oroa dig för din kompis guvernören. Jag tar hand om det.
Yeah. Okej.
Tack, Eddie.
- Så? - Den går fint, Mr. Klein.
- Jag kan inte hitta något fel på henne. - Är det sant?
Konstigt.
- Dåså, vad blir jag skyldig? - Ingenting.
Jag sa ju att jag inte kan hitta något fel.
Mr. Smallwood.
Mr. Smallwood...
Jag ville bara be om ursäkt för det där missförståndet vi hade i natt.
Är du säker på att det var jag som kom förbi de senaste två nätterna?
Hör på, Mr.
Connie ringde mig.
Hon sa att du checkat ut, och det passar mig bra.
Jag är beredd att glömma det.
Jag dricker inte mer...
och jag ljuger inte.
Och så mycket jag vet, så är jag inte tokig.
Så om du anklagar mig...
Hörru, så här ligger det till.
Jag vet inte hur jag hamnade här igår natt.
Jag visste inte ens att jag var i West Virginia.
På något vis, mellan ett and halv tre...
åkte jag 64 mil och hamnade på vägen vid ert hus...
och jag har inget minne av det.
Och du kallar mig tokig?
Jag var rädd för att träffa dig här.
Okej.
Du kom inte.
Vad synd. Jag ville verkligen veta hur jag såg ut.
Konstapeln, jag är nyfiken.
I går kväll sa du att...
saker och ting har varit underliga...
omkring här på senare.
- Vad för saker? - Du vill nog inte veta.
Nu måste jag få veta.
Bara dina konstiga rapporter.
Folk ser saker de inte kan förklara, så de kommer till mig.
För att du är polis.
För att de känner mig.
Du vet, om det finns andra i den här stan...
som är lika...
förvirrad som jag är nu...
så vill jag verkligen höra det.
De senaste månaderna, har folk kommit till mig...
och rapporterat att de har sett underliga saker.
Jag menar inte stadens fartsyndare. Jag menar bra, hederliga, kyrkobesökand människor.
Jag har känt folket här i hela mitt liv...
och de syns att de skäms för att dra upp det.
Dra upp vad?
Det är svårt att förklara.
Underliga ljus, konstiga telefonsamtal.
Att se ett ufo är en sak.
Vad gör du när någon säger till dig att de såg det här på sin bakgård?
Vad är det?
Min fru dog för två år sen.
Hon såg någonting.
Ritade bilder.
Vem visade dig det här?
Det var precis här.
Det var bara 30 cm eller så mellan hans huvud och grenen.
Det gör den till omkring...
2 m lång.
Ja.
Jag gjorde mig i ordnig för sängen och råkade att titta ut genom fönstret.
Först, allt jag kunde se...
var dessa röda ögon.
Jag fortsatte att titta.
Jag kunde inte sluta titta.
Jag har aldrig haft den känslan förut, som om jag inte kunde röra mig.
Och sen förmodar jag bara att det...
försvann..
Det låter inte klokt, men det...
är det enda sättet jag kan förklara det i ord.
Du såg det inte, gjorde du?
Det började för två månader sen.
Varje gång jag svarade i telefonen hörde jag det.
Det första var bara ett högt tutande ljud.
Nu är det mest dessa knarrande, tjutande ljud.
Är det alltid det?
Nja, en gång var det en man som pratade väldigt fort.
- Vad sa han? - Jag förstod det inte.
- Något annat språk. - Kollade du linjen?
Jag ändrade till och med vårt nummer.
Men innan jag fick en chans att ge ut det till någon...
började samtalen igen.
Det är inte fråga om man ska tro på dem. Som jag sa, de är hederliga människor.
- Hur länge har du bott här? - Hela mitt liv.
- Jag växte upp bakom den där höjden. - På en bondgård?
Äsch, nej. Ett riktigt levande hus.
Inomhusledningar och allt.
Förlåt.
Vi hade till och med skor till kyrkan och undervisning och sånt.
Ja, ja.
Var i helvetet är du?
Jag är här än.
- West Virginia? - Ja.
Något dök upp.
Du skojar. Något av landsintresse i West Virginia?
Nej, vetenskapligt. Jag berättar sen.
Cy börjar se ursinning ut.
Håll honom i schack, okej?
Mår du bra? Du låter lite stressad.
Nej, jag mår bra. Jag pratar med dig senare.
Vi parkerade uppe här...
och vi började liksom hångla i baksätet.
Och vad hände sen...
det är ganska svårt att förklara.
Nästa dag...
vaknade jag upp...
båda mina...
mina ögon var uppsvällda.
Vad sa doktorn?
Han kunde inte förklara det.
Ser du det här?
Det läker aldrig.
Vi ska förlova oss.
Vad roligt.
Mr Klein
Hey
- Jag måste få prata med dig. - Okej.
I natt vaknade jag...
med den värsta huvudvärk jag någonsin haft i mitt liv.
Jag gick in i badrummet för ta lite asperin...
och jag råkade att titta i spegeln...
och...
Jag svär vid Gud...
Jag ser någonting...
jag inte kan beskriva.
Men det lika säkert som helvete...
inte min spegelbild.
Och sen...
hör jag...
ett underligt...
tjut...
från handfatet.
Och det är en röst.
Det är en röst...
och den säger...
"Var inte rädd.
Nittionio kommer att dö.
Denver Nine".
Jag skrev till och med ner det.
Han fortsatte säga samma sak om och om igen i en timme...
och sen slutade det.
Och när jag vaknade imorse så tittar jag på papperslappen...
där jag skrev ner orden...
och den här saken finns på det.
Jag ritade inte det där.
- Gordon? - Va?
Gordon, ditt... ditt öra blöder.
Va?
Den här CAT scanningen är ren, Gordon.
Inga tecken på några psykiska problem.
Är du säker? För den här mannens fru hade en tumör.
Vad du hade, Gordon, var första klassens migrän.
- Jag kan skriva ut ett recept. - Det vore bra.
- Tack, doktorn. - Det fanns andra symptom, Doc.
Han hade hallucinationer, hörde röster.
Är inte båda associerade med glioblastoma?
Jag ser inget som får mig att föreslå...
någonting så exotiskt som glioblastoma, Mr. Klein...
men om du vill kan jag hänvisa Mr. Smallwood till en annan neurolog...
för ett andra utlåtande.
- Han har fel. - Nej, det behövs inte.
Tack.
Tack så mycket.
Vänta. Vänta.
Han har inte fel.
Inget är fel. Inget är fel.
Han har inte fel för inget är fel.
Inget är fel.
Man går till doktorn med ett blödande öra och han säger att man har huvudvärk...
Ja, nåja, du är inte sjuk, så det är bra nyheter.
Jag önskar jag var sjuk. Då skulle jag varför detta händer.
Du borde inte säga sådana saker.
Vad ska jag säga, Denise? Jag hallucinerar.
Jag hör röster.
Hörde din fru röster innan hon fick sin tumör?
Nej.
13 Nyheterna anländer till platsen, och vi visar en live-rapport om några minuter.
Igen vår huvudnyhet, Domain Air flight 9 från Denver har kraschat.
En representant för flygbolaget väntas inom kort göra ett uttalande.
Inget är bekräftat...
men alla 99 passagerare med besättning tros vara döda.
Wow.
Kan jag få prata med Alexander Leek, tack?
- Det är Leek. - Mr. Leek, det här är John Klein.
Jag arbetar på en ganska underlig nyhet.
Jag hoppades att du skulle kunna hjälpa mig.
Jag är speciellt intresserad av dina teorier om spådomar and profetsior.
Allt du vill veta står i boken.
Ja, men kapitlet där du skrev om väsen du kontaktar...
Där du kontaktade...
eller låtsas du ha ett professionellt intresse?
Ja... Nej.
Jag är reporter på Washington Post.
Förlåt, Mr. Klein. Jag arbetar inte inom det området mer.
Jag förstår inte.
Att höra en röst är en sak...
men det här är inte bara ett meddelande, det är en förutsägelse.
Det hände.
Det som Gordon har, är det drömmar eller hallucinationer?
På sättet han beskrev dem, lät de som drömmar.
Jag vet inte.
Han tror de är sanna.
Jag hade en sådan dröm.
Jasså?
Det var kvällstid...
och jag var mitt ute på havet.
Jag försökte simma, men jag var för frusen.
Jag fortsatte att leta... Jag fortsatte att leta efter något...
att hålla mig fast i.
Och det fanns presenter...
flytande omkring mig.
De var inslagna. De var knutna med rosetter.
Jag försökte grabba tag i dom, men de bara gled bort.
Och sen började jag sjunka...
som en sten.
Det fanns inget jag kunde göra. Jag föll.
Men det kändes bra.
Jag släppte taget.
Jag släppte taget om mig själv...
och...
allt jag kunde se...
var svart...
och allt jag kunde känna var mörkret ovanför mig...
och ljusen...
som kom underifrån.
Jag visste jag var döende.
Och sen hörde jag en röst, som om någon viskade i mitt öra.
"Vakna, nummer 37".
Sen vaknade jag.
Vad tror du det betyder?
Nummer 37?
Jag har absolut ingen aning.
Jag mötte honom.
Mannen som talade om för mig om flygolyckan.
Mötte du honom?
Ja.
Jag mötte honom.
I går kväll på väg hem från jobbet vid midnatt.
Jag kör förbi cementanläggningen...
ute vid den kemiska fabriken.
Ja.
Något hände.
Ljust...
Flammor.
Blixtrar.
Något...
omslöt mig.
Allt är varmt.
Det känns som om jag inte kan dra...
dra efter andan.
Han såg mänsklig ut.
Men det var någonting...
fel hos honom.
Det var då jag hörde rösten.
Samma röst som jag hörde två nätter sen.
Han sa...
"Var inte rädd.
Mitt namn...
är Indrid...Cold.
Och han sa till mig...
"På ett ställe i den här storleken...
Equator.
trehundra...
..trehundra...kommer dö.
Vänta på mig.
Jag kommer tillbaka.
när tiden är inne ses vi".
Och det var allt.
Det är lite...
Titta här.
Hon visste.
Jag såg ingenting.
Vill du höra chefens senaste telefonsamtal?
Ja?
- Tack gode gud att du är där. - Gordon?
Jag vet att jag lät tokig häromdagen, men det händer konstiga saker här.
Sakta ner, Gordon.
- Han är här. - Vem är här?
Indrid Cold. Han står bredvid mig.
Gå över till Gordon på en gång. Han säger att Indrid Cold är där.
Gordon, får jag prata med honom.
Javisst. Vänta.
Hallå, John Klein.
Vem är det?
Mitt namn är Indrid Cold.
Om inte, naturligtvis, du är Gordon Smallwood.
Din far föddes i Racine, Wisconsin.
Han bodde i ett grönt hus på Monroe Street.
Du kommer inte ihåg hur din mor såg ut.
Okej, du har min uppmärksamhet.
- Var är min klocka? - I din sko.
Under sängen.
Mycket bra, John. Tack.
Vad har jag i handen?
Chap Stick.
Du läser mina tankar, gör du inte det?
Läste du mina tankar?
Jag har ingen anledning, eller hur?
Vad står det på tredje raden på sidan 51?
"Ett brustet leende under hennes viskande vingar".
Mer bevis, John Klein?
Hur ser du ut?
Det beror på vem som tittar.
Jag vill träffa dig.
Det har du redan gjort, John.
Jag har sett dig rädd.
Du är rädd just nu, eller hur?
Får jag fråga dig en sak?
Varför fråga mig vad du redan vet, John?
Vad hände min fru?
Du var där.
Mary Klein kan inte hittas genom att söka.
Du får se henne tids nog.
Hur är det, Connie?
Är allt bra?
Ringde du John nyss?
Nej, jag har sovit sen kl 9.
Om inte, naturligtvis, du är Gordon Smallwood.
Ser du? Det sticker upp här omkring 1,950 cycler i sekunden.
Men det blir aldrig lägre än kanske 1,930 eller så.
Men ditt är långt lägre ner här inom den normala rösträckvidden...
någonstans mellan 1,000 och 1,200 cycler i sekunden.
Okej, så den här killens rösträckvidd är mycket högre än min.
Varför tror du det är en man?
Mer bevis, John Klein?
Vad är det?
Så mycket jag kan säga, är det...
en elekriskt impuls.
Men vad det än är, så kommer det inte från mänskliga stämband.
Varför fråga mig vad du redan vet, John?
Vad hände med min fru?
Du var där.
Mary Klein kan inte hittas genom att söka.
Du får se henne tids nog.
Det här är inte likt dig. Vi brukade slänga sånt här, när vi fick det.
Ja, jag vet.
- Det är annorlunda när det händer en sjölv. - Gör mig en tjänst.
Tala med Cyrus idag. Säg att du har influensa eller nåt. Hitta på någon ursäkt
Jag stöttar dig.
Jag vill bara vära säker på att du fortfarande har jobb...
när du är klar med vad det nu är du gör nere där.
Okay, jag ringer dig från Chicago.
När går ditt flyg?
Kl 8.
Är jag galen?
Nej.
Jag är galen.
Alexander Leek.
- Vem i helvete är du? -John Klein. Jag ringde dig förra veckan.
Vet du vad det här är?
Håll dig undan.
Jag måste få veta vad det är. Tala om för mig.
Var ser dom det?
Point Pleasant, West Virginia.
Du kan hjälpa mig.
Följ mig.
Den nattliga fjärilen.
I forntida kulturer, representerade malen en form av psyke...
eller själen förevigt fångad...
i det helvetiska dödsriket.
Malmannen.
Det kallade ukrainarna honom. Grovt översatt, så klart.
Det fanns 100 iakttagelser i Tjernobyl året då kärnkraftverket las ner.
Galveston, 1969, precis innan orkanen.
Dom såg det.
Men att se är inte alltid att tro.
Hör här, det har aldrig funnits ett enda strimla bevis...
för att visa att dessa saker existerar materiellt.
Säger du att dessa saker inte existerar?
Åh, dom existerar. Alla sorters saker existerar omkring oss utan att vi ser dom.
Elektricitet, microvågor, infraröda vågor.
Du vet, dessa saker har alltid funnits.
De visar sig på grottmålnigar.
De är ett normalt tillstånd på planeten.
De är bara inte del av vårt medvetande av vad som utger...
psykisk verklighet.
Vad är de del av, då?
Du frågar om en förklaring...
till något...
som inte kan förklaras rationellt.
Du känner till energiladdningar innan något händer?
Sättet håret står upp innan blixten slår ner?
"Innan något händer". Menar du att de orsakar katastrofer?
Varför skulle de göra det?
okej, då...
försöker dom varna mig?
Deras motiv...
är inte mänskligt.
okej, vad vill dom då?
Ingen aning.
Vad du verkligen vill är att veta...
varför du?
Ja.
Du la märke till dom, och de la märke till att du märkte dom.
De flesta är inte tillräckligt känsliga för att se dom...
utan att ha varit med om något...
trauma.
Vad hände dig, Mr. Klein?
Förra veckan fick min vän ett underligt telefonsamtal...
från ett väsen...
en ande, eller nåt.
Det tycktes veta allt.
Som gud?
- Det förutsa saker som sedan hände? - Ja.
Hans namn var Indrid Cold.
Förnimmelse, John. De visar sig olika för alla.
En röst, ett ljus, en man, ett monster.
Om din vän tror att det var Gud han prata med, är han borta mer än några grader.
Men hur förklarar du då att den vet allt?
Titta där.
Om det var en bilolyck 10 kvarter bort, skulle troligtvis den där fönsterputsaren kunna se den.
Det betyder inte att han är gud...
eller till och med smartare än oss.
Men där han sitter...
kan han se en liten bit längre ner för gatan.
Jag tror att vi kan anta att...
dessa väsen är mer avancerade än oss.
Varför kommer dom inte direkt och talar om för oss vad de vill säga?
Du är mer avancerad än en kackerlacka.
Har du någonsin försökt förklara dig för en av dom?
Hur många har sett den?
Tio. Tjugo, kanske.
Lyssna på mig. Någonting fruktansvärt kommer att hända i Point Pleasant.
Åk inte tillbaka.
Håll dig borta därifrån.
Jag kan inte prata om det här mer.
Det finns en orsak...
varför jag hamnade i Point Pleasant.
Något förde mig dit.
Vad än som förde dig dit...
förde dig dit för att dö.
Du är i tid. De ska precis tända julgranen.
De har de gjort de senaste två timmarna.
Är inte det där Denise?
Är hon okej?
Hon har lämnat Gordon.
Han fick sparken från den kemiska fabiken. Bara slutade komma till arbetet en dag.
Skit.
- Var är hon? - Vem vet?
Jag är snart tillbaka.
Connie.
Vad är fel?
Femton mer personer har rapporterat att de sett den där saken idag.
Fifteen. Tre av dom var poliser.
Jag hatar det här, John. Jag absolut jäklar hatar det här.
Hur var Chicago?
Vad sa han?
Han ville inte träffa mig.
Skit.
Är du ok?
Det är kallt. Kliv i bilen, och värm dig.
Jag kan inte. Jag väntar på honom.
Alla i den här staden tittar på mig som om jag är galen. Vet du varför?
Denise och alla de andra, de vet inte, John.
Jag vet.
Jag tror inte att du är galen.
Okej?
Du talade med honom också, John.
Du vet...
Jag har legat vaken på nätterna.
Det känns...
som om jag sover...
men jag är vaken.
Det är då jag hör honom.
Och på senaste tiden, när jag hör honom...
allt på en gång...
Jag förstår...
Allt.
John, kommer du ihåg sista gången du var lycklig?
Det är verkligt.
Dessa saker är verkliga.
Jag vill att du ska vara lycklig.
ja?
Va?
Ditt väckningssamtal, Mr. Klein.
Jag har inte bett om väckning.
Vad hände med dig, Mr. Klein?
Jag kan inte tro jag kom fram.
Gordon, var är du?
Tala högre.
Lyssna, John, han hade rätt.
Mr. Cold hade rätt om allt.
Rätt? Rätt om vad? Jag kan inte höra dig.
Han hade rätt om att förstå.
Det är verkligt, John. Jag vill att du ska veta.
- Det är verkligt. - Vad är... Vad pratar du om?
Du har inget att oroa dig för.
Vi ses sen.
Gordon?
Gordon!
Kan de säga hur lång tid han var där ute?
Det ser ut som om han har vart död omkring åtta timmar.
Han frös ihjäl.
Vad fick dig att komma hit?
- Han ringde mig. - När?
Jag gillade inte hur han lät.
När ringde du, John?
För en timme sen.
Jag står inte ut.
Det kändes inte rätt att ta upp det här vid begravningen...
men så mycket som jag vet har det aldrig varit några olyckor vid den kemiska fabriken.
Jag vet inte vad du pratar om.
Jag fick ditt meddelande häromdagen. Jag skulle ringa dig, men jag glömde.
Kommer du inte ihåg att du lämnade ett meddelande?
Chefen, det här är John Klein.
Jag ringde inte honom. Nej, det är inte jag.
Jag analyserade båda banden.
Jag bryr mig inte. Det kan var min röst. Det är inte jag.
- Det är inte jag. - Lyssna på mig.
Jag skulle kunna svära på det i en rättsal att det är din röst.
ja, bra. Tack.
Skit!
Kaffe att ta med, tack.
Sjuttiofem cents.
Ha en bra dag.
Känner du den där kvinnan?
- Vilken kvinna? - Hon gick precis. Såg du inte henne?
- Nej. - Vad konstigt.
Hon hade lång rött hår, gröna ögon, väldigt söt, och hon frågade om dig.
- Såg du vart hon tog vägen? - Nej.
- Vad sa hon? - Hon frågade många konstiga frågor.
Vad gör du här? Och hon frågade om du var lycklig.
- Vad sa du? - Jag frågade efter legitimaton.
- Visade hon det? - Nej.
Hon sa bara "Tala om för John att jag är ledsen jag förstörde allt", sen gick hon.
Vad är det?
Var det hon?
Var det din fru?
Det var hon.
- Jag är inte säker. - Va?
Jag menar, håret är annorlunda.
- Åh, kom igen! - Va?
- Det här är kvinna du såg. - Nej, det är det inte, John.
Nu, Jag håller med det finns en liknelse...
Skitsnack!
John, det är okej.
Jag är inte okej!
Det här är kvinnan du såg. Hon var här. Den här kvinnan.
Gör inte så här mot mig.
Förlåt, John.
Det känns som om jag har förstört allt.
Jag är så ledsen.
Jag måste få veta vad som hände dig.
Snälla.
Kom in.
Jag arbetade som professor i psykologi vid Cornell.
Du kan kolla upp mig.
En dag började jag höra röster.
Rösterna blev meddelanden.
Ett bra tag, var jag helt övertygad om att jag fick...
förutsägelser om katastrofer av främmande väsen.
Men du fick det, va?
John, jag hade inspelningar av deras röster.
Jag visste att en byggnad skulle sprängas, och jag försökte hindra det...
men ingen lyssnade.
Vad hände?
Människor dog.
Många människor dog.
Jag blev utredd, nästan arresterad.
Min fru lämnade mig.
Mina barn...
slutade prata med mig.
Vet du vad fyra år på ett psykiskt sjukhus gör med en?
Allt...
borta.
Åh, du kommer aldrig att förstå deras meddelanden.
Du kommer feltolka dem.
Jag gjorde det. Det förstörde mig nästan.
På slutet, kom allt fram till...
en enkel fråga.
Vilket var viktigast...
att ha bevis...
eller att leva?
Lita på mig.
Jag vände mig om för flera år sen...
och jag tittade aldrig tillbaka.
Var du inte tvungen att veta?
Vi tillåts inte veta.
Det är jag, Cyrus.
John, är det du?
ja.
ja, det är jag.
Vad du än håller på med, strunta i det.
Guvernör McCallum ska till Charleston.
Sen ska ha på rundtur i den där kemiska fabriken i Point Pleasant idag.
Nu, jag vill att du åker dit...
och möter honom på flygplatsen.
Lyssnar du?
ja, McCal det gör jag. Kemiska fabriken. Uppfattat.
Jag måste få veta att du kommer att vara där.
John, är du där?
Ohio.
Stor tragedi på River Ohio.
Jag kan inte sjukanmäla mig för att du har känsla av att nåt ska hända idag.
Tänk bara över det här. Gordon såg underliga ljus på himlen.
De visar sig över den kemiska fabriken.
Josh får ett samtal från mig, men det är inte jag.
Jag pratar om nåt hemskt som händer i anläggningen.
Sen fick jag det här meddelandet från den där Indrid Cold...
vem talar om en stor tragedi på Ohio River.
Gissa vad som ligger på Ohio River?
Den kemiska anläggningen.
Idag kommer guvernör McCallum att vara där.
Jag var på väg att intervjua honom Det var så jag hamnade...
Det var så jag hamnade här.
Min Gud.
Det är därför jag är här.
Han hade rätt.
Vem hade rätt?
Du såg Leek.
- Han var del av varningen. - Va?
Han var del av varningen. Stopp, stopp, stopp.
Jag ville inte skrämma dig.
Han sa...
He sa meddelandet var sant.
Någonting fruktansvärt kommer hända.
Connie, snälla.
Vi måste åka härifrån nu.
Jag vill inte leva mitt liv så.
Jag vill inte ta ett beslut baserat på meddelanden från Indrid Cold.
Han kanske är verklig för dig. Han är inte verklig för mig.
Okej, jag åker till Charleston.
Jag finns på Marriott.
Jag vill inte ha dig någonstans nära anläggningen idag.
Och om inget händer?
Och om det inte är någon stor tragedi? Vad gör du då?
- Det är inte det som gäller. - Well, Jag tror det är det.
- Gordon trodde på vad han hörde. - Jag är inte Gordon!
Jag vet vad som kommer att hända.
Du måste gå nu.
Jag måste rapportera till arbetet. Vi kan tala om det här senare.
- Guvernören? - Roligt att se dig, John.
Jag måste få prata med dig. Det är viktigt.
- Vad är det om, John? - Det är rundturen.
Du kan inte göra det. Du kan inte gå.
Lyssna på mig. Ställ in det. Ställ in rundturen.
Ställ in det. Få dom att stänga ner anläggningen nu.
Det kommer att sprängas när du är där.
Var är polisen? Vad gör dom?
- Det här är McCallums medhjälpare. - Dom vet inte än.
Har du fått ett bombhot?
Jag har inte sagt något om en bomb. Det är en källa.
- Jag vet att det låter... - Du ställer till det här, John.
Får jag prata med Cyrus Bills på the Post.
Vår huvudnyhet tar oss ikväll till Point Pleasant...
- där Virginias Guvernör McCallum... - Höj volymen!
tog en rundtur på Edgewater Petrokemiska anläggning.
I vad han kallade en framgångsrik inspektion...
Guvernör McCallum har gett höga betyg till denna anläggning.
Han förväntas införa liknande renoveringar...
på flera av Virginias anläggningar.
WOWK-TV 13...
har en exklusiv titt inifrån på vad guvernören såg.
Helvete.
Jag gratulerar mina vänner på Edgewater Petrokemiska...
för ett väl utförd jobb.
- Succe här vid Point Pleasant... - Ursäkta mig, Mr. Klein.
Du har ett meddelande.
John
Kom in.
- Tillbaka till Washington? - ja.
- Måste du åka? - Jag måste åka.
- Om det är för det som hände idag... - Nej, det är det inte.
Jag fick ett meddelande.
Jag måste hem.
Jag måste vara där middagstid på fredag.
John, inser du vad som händer dig?
Jag måste gå.
Hej, det är jag.
- Connie? - ja.
Jag tänkte vi kunde prata i, låt säga, 10 eller 15 minuter.
John
- Jag är ledsen. Kan jag återkomma? - Nej,det kan du inte.
- Jag bokade ett flyg åt dig. - Va?
Det lämnar Dulles till Columbus, Ohio kvart i två.
Jag försökte få dig på ett till Charleston, men alla var fullbokade.
Så om du åker nu, hinner du precis.
Jag kan inte.
Det är julafton, John.
Du borde inte vara ensam.
Jag kan inte.
jo, det kan du.
Vet du...
när Mary blev sjuk...
kunde jag inte hjälpa att tänkta...
det här händer inte.
Jag kan stoppa det här.
Jag vet att jag kan. Jag kan stoppa det här.
Ingen kan stoppa det, John.
Lyssna på mig.
Plan kommer att krascha. Jordbävningar kommer inträffa.
Människor du känner och älskar kommer att dö...
och vad rösten än säger dig...
så finns det inget du kan göra.
Det är två år till dagen.
Han sa till mig att hon kommer att ringa. Ha sa att Mary kommer att ringa.
Han ljuger.
Vem som än ringer låter som henne...
men det kommer inte att vara hon.
Jag vet inte vad som händer efter vi dör...
men jag slår vad var Mary än är nu...
så är hon inte nånstans nära Indrid Cold.
Men om det är hon?
Hon är död, John.
Den enda viktiga frågan nu är hur du vill minnas henne?
Jag saknar henne så mycket.
Det vet jag att du gör. Självklart gör du det.
Men, John, lyssna på mig...
Du kan sakna henne här precis lika enkelt som där.
Till och med mer där, för där är du alldeles ensam.
Och det är inget sätt att vara på.
Du gör vad du måste göra...
och jag kommer att förstå.
Men här, har vi middag kl 6...
och vi öppnar presenter kl 8.
Och vi hoppas vi får se dig.
Okej?
Hej då,John.
WJMP kl 5:51 på denna kyliga julafton.
Kom igen.
- Vet du vad som händer där? - Det är något problem med trafiklysena.
Skit.
Stor tragedi på River Ohio.
Herregud.
Gå av bron! Alla måste lämna bron!
Gå bort! Alla gå ur era bilar och lämna bron!
C.J., kom nu!
Ni måste gå av. Vrid ner den jävla grejen.
- Va? - Du måste lämna bron nu!
- Stig ur! Stig ur! - Kom igen!
Gå bort! Gå bort från bron!
Åh, Gud!
Åk!
Ut ur bilen! Lämna bron!
Fort!
Kliv ur!
Kom. Kliv ur.
Alla enheter, det är enhet 64.
Ut!
Signal 33 på Silver Bridge.
Rose, hör du mig?
Signal 33 på Silver Bridge...
Vakna. Vakna.
Nu så.
Du är här.
Jag visste inte om jag drömde eller...
Jag lämnade DC direkt när du ringde.
Du ringde mig, va?
ja.
ja, jag ringde.
- Hur illa är det? - Det är illa.
Men jag antar att det kunde varit värre.
Är de klara med sökningen?
Trettosex.
Ser ut att vara 36 people.
Herregud.
Trettiosex?
Vakna, nummer 37.
Den grundläggande orsaken till att Silver Bridge kollapsade blev aldrig fastställd.
Även om iakttagelser har fortsatt runt hela världen, syntes aldrig malmannen mer i Point Pleasant.